Ursäkta, miss. Jag visste inte hur jag skulle väcka dig.
Paret Heelshire fick bege sig ut en stund.
De bad om ursäkt och bad dig vänta i salongen.
Det är som nåt ur en sagobok.
Paret Heelshire har redan ordnat det.
- Och jag ställde in dina saker. - Tack.
Översättning: Anders Enerlöv www.btistudios.com
Är det nån där uppe? Hallå?
Är det nån här uppe?
Hej där.
Förlåt.
Tro det eller ej, men jag försökte faktiskt att inte skrämmas.
Nej, förlåt att jag hoppade till. Jag tyckte att jag hörde nån där uppe.
- Gick det bra? - Ja, förlåt. Det är så dumt...
Är du mr Heelshire? Nej, det är du inte.
Nej, jag är springpojken. Eller springmannen.
Faktum är att jag äger mataffären. Jag heter Malcolm.
- Är du den nya barnflickan? - Ja, Greta Evans.
Jag har lite att packa upp där nere. Jag kan visa dig exotiska platser-
-som skafferiet och brödburken.
- Låter det intressant? - Toppen. Visa vägen, du.
- Du är amerikan, va? - Ja, det är min första resa hit.
- Låt mig gissa... Kalifornien? - Montana.
- I den här? - Ja, i korgen.
Jag brukar vara bra på sånt. Jag har en släng av "gåvan".
Siare, synsk, eller vad man nu vill kalla det. Farmor spådde i teblad.
Mamma spådde i händer.
- Och vad spår du i? - Jag?
- Tuggummin. - Okej...
Vi får inte välja våra gåvor, miss Evans. Tillåt mig.
- Var inte blyg. - Tillåta dig...
Jag ska avläsa ditt tuggummi. Jag är en yrkesman.
Okej. Herregud...
Då ska vi se.
Intressanta tandavtryck.
Jag ser att du är en författare från Phoenix i Montana.
Du har kommit för att inspireras av den engelska landsbygden-
-och fly ditt stressiga liv i USA.
- Nej. - Men det var nära.
Inte ett dugg, nej.
Okej, ett försök till. Bara ett.
Okej, nu förstår jag vad som gick fel. Det är helt uppenbart nu.
Jag ser ett mörkt förflutet. Är vi på flykt från nån?
Så ser det ut.
Jag ska nog kasta det där nu.
Det var tyvärr mitt bästa flörtförsök. Jag ses som charmig i det här landet.
Det är otroligt att vi lyckas föröka oss över huvud taget.
- Bröd? - I skåpet bakom dig.
Hurdan är familjen?
De är trevliga. Väldigt generösa. Genuint bra människor.
- Och sonen? Brahms? - Brahms...
Han är... Jag vet inte riktigt hur jag ska förklara det.
- Se där. - Mrs Heelshire.
Så trevligt att äntligen träffas.
Var är era skor?
Brahms ser fram emot att få träffa er. Han har aldrig mött en amerikan.
Jag ser fram emot att träffa honom också.
Jag var säker på att jag lämnade skorna här.
De dyker nog upp. Brahms kan vara så busig.
- Ni tog väl med er andra skor? - Ja då.
Låt oss då skynda på. Han har fått vänta länge nog.
Hon heter miss Evans. Vi vill att du uppför dig nu.
Du är väldigt stilig. Jag tycker om slipsen. Vet du varför?
Pappa.
Miss Evans, låt mig presentera mr Heelshire.
- God dag, miss Evans. - Och det här är vår son Brahms.
Så du har träffat Brahms nu?
Hur står det till, Brahms?
Ta det försiktigt med miss Evans. Hon har rest långt bara för att träffa dig.
Jag åker nu. Räkningen är på bordet.
Trevligt att ses, miss Evans. Hoppas vi ses vid nästa leverans.
- Tack, Malcolm. - Ingen orsak.
Så roligt att få träffa dig, Brahms. Jag hoppas att vi två kan bli vänner.
Pappa, kan du bära upp miss Evans saker till hennes rum?
Miss Evans, det är lika bra att vi börjar. Jag har mycket att visa er.
- Ni blir ensam här, går det bra? - Javisst.
Vi har haft många barnflickor på besök men Brahms har avvisat alla.
Men de var förstås inte alls lika unga och vackra som ni.
Ni ska väcka honom klockan sju varje morgon och klä på honom.
Hans rena kläder finns bakom er.
Jag ska alltså...
Väck honom och klä på honom. Man lär sig bäst genom att göra det.
Vakna, Brahms...
Jag vet inte hur ni är, men det där skulle då inte väcka mig.
- Dags att vakna, Brahms. - Han är inte ett spädbarn, miss Evans.
Ni behöver inte oroa er för att göra illa honom.
- Byta de här... - Ursäkta mig.
Låt oss visa miss Evans hur vi klär på dig.
Jag tänkte låta henne göra det själv, men då blir vi kvar hela eftermiddagen.
Brahms har tre timmars undervisning fem dagar i veckan-
- och jag brukar börja med att läsa lite poesi. Kan ni någon, miss Evans?
Jag kan hela "Green Eggs and Ham" utantill.
Det måste förstås inte vara poesi. Vilken som helst av dessa böcker duger-
- men ni måste läsa med stark och tydlig röst.
- Naturligtvis. - Utmärkt.
Sen har vi musikkunskap.
Men Brahms, du måste sitta rak i ryggen.
Som en duktig liten pojke.
Musik, miss Evans. Jag vet inte hur Brahms skulle klara sig utan sin musik.
Den betyder allt för honom. Han vill ha högre volym än jag skulle föredra-
- men den ger honom en sån glädje. Jag vågar inte ta ifrån honom det.
Vi slänger ingen mat i det här huset. Det här är ett lantgods.
- Vet ni vad det innebär? - Nej.
Det innebär att vi ständigt kämpar mot naturkrafterna.
Väder och vind, ogräs, skadedjur... I synnerhet skadedjur.
Därför vidtar vi vissa åtgärder mot dem.
Hej, min älskling.
Mr Heelshire förklarar era övriga plikter.
Maten hamnar här.
Tackar. Nu ska jag visa fällorna.
Vi försöker hålla efter huset.
Vi använder inte eldstäderna längre. De kan vara farliga.
Och dessvärre var den sista hantverkaren vi hade...
Han lyckades måla igen fönstren.
Personligen anser jag inte att allt detta är nödvändigt-
- men mrs Heelshire är övertygad om att råttorna kan ta sig in i väggarna.
Brahms har aldrig tyckt om djur. Han har alltid varit blyg och lättskrämd.
Jag förstår hur det här verkar och jag vet faktiskt inte hur det gick till.
Lite i taget och sen allt på en gång, antar jag.
Det jag försöker säga är att oavsett hur det ser ut utifrån-
- så är vår son här. Hans närvaro är mycket påtaglig för oss.
- Förstår ni, miss Evans? - Ja.
Så bra. Mycket bra.
"Gud som haver barnen kär, se till mig som liten är."
"Vart jag mig i världen vänder, står min lycka i Guds händer."
Gud välsigne mamma. Gud välsigne pappa.
Gud välsigne Greta. Gud välsigne mig. Amen.
Du var en så duktig pojke idag, Brahms. Du uppförde dig som en liten gentleman.
Mamma är så stolt över dig.
- Kan vi få tala med Brahms i enrum? - Javisst.
Brahms...
Han vill ha er, miss Evans. Han har valt er, om ni vill ta hand om honom.
Jag vet inte, hela grejen är läskig. Ett jättestort hus mitt i ingenstans.
Inga grannar, fönstren kan inte öppnas, ingen mobiltäckning, inget wi-fi.
Greta, du behövde ju komma bort. Det här är perfekt för dig.
- Det känns som om jag utnyttjar dem. - Du får betalt för att passa en docka.
- Du skulle se hur de pratar med den. - Otäckt, men det är bara några månader.
- Du fixar det. - Sandy, om det var två veckor...
Du behöver pengarna. Då kan du börja om och glömma det som hände.
- Det kommer att gå bra. - Du har rätt.
- Vad är det? - Det är Cole.
Han har ringt stup i ett. Han kom till huset och skrämde nästan ihjäl Morgan.
- Vad sa du till honom? - Inget, och det tänker jag inte göra.
Han bryr sig visst inte om besöksförbudet.
Tjafsa inte med honom och säg inte att vi har pratat.
Om han frågar så vet du inte var jag är.
Jag vill inte att du råkar illa ut igen.
Brahms!
Hur kunde du?! Vad har du gjort?!
Vänta bara tills jag berättar för pappa.
Jag kan inte förstå hur du kunde göra så här!
Mamma måste gå nu. Och du måste vara en snäll pojke.
Du lovade.
Ursäkta för brådskan. Vi har inte haft semester på länge och vill komma iväg.
Dessutom verkar Brahms tycka om er.
Jag önskar bara att vi hade hunnit förklara alla vändningar saker kan ta-
- med ett så unikt barn som vår Brahms. Men ni kommer nog att lära er.
Jag har något som kan hjälpa er på traven.
Ett schema och reglerna. Mrs Heelshire var vänlig nog att skriva ut ett.
Det kan verka fånigt, men det är viktigt att ni följer dem.
Brahms är inte som andra barn. Han kan vara väldigt petig.
Jag är rädd att vi kan ha skämt bort honom en aning under årens lopp.
Kom nu, mamma.-Malcolm kommer en gång i veckan med matvaror och er lön.
Han kan säkert besvara alla frågor ni kan tänkas ha.
Ursäkta, jag är lite virrig i dag. Det var så länge sen vi reste någonstans.
Är ni snäll mot honom, så är han snäll mot er.
- Är ni elak mot honom... - Hon kommer att vara snäll.
- Inte sant, miss Evans? - Jag ska behandla honom som min egen.
- Förlåt mig... - Kom nu, kära du. Det är dags att åka.
Ta inte illa upp, Brahms, men du ger mig kalla kårar.
INGEN TÄCKNING
Systrar för alltid
Jösses, Greta. Du kom nyss hit och börjar redan bli galen...
Brahms vaggvisa
Hej, det är Sandy. Lämna ett meddelande. Eller låt bli.
Hej, det är jag igen. Ring mig när du kan.
Och skicka fler tidskrifter. Vad som helst med... Vad som helst.
Okej.
Hallå?
Sandy?
Cole?
Behöver du skjuts?
- Går all den där maten till spillo? - Nej, inte allt.
Mr Heelshire äter en del. Han har alltid varit mindre strikt med det här.
- Du kunde ha varnat mig. - Och förstört överraskningen?
På tal om överraskningar...
Din första veckolön, för väl utfört arbete.
- Men jag måste fråga en sak. - Ja, jag är singel. Tro det eller ej.
- "Vad är grejen med dockan?" - Ja.
Det var en eldsvåda. Brahms lyckades inte ta sig ut.
Det var på hans åttaårsdag. En tragedi.
Dockan dök upp inte långt därefter.
Jag vet att det måste verka konstigt. Det är jäkligt märkligt.
Men harmlöst. Ett sätt att handskas med sorgen. Tänk att förlora ett barn.
Han dog alltså för tjugo år sen? Då skulle han ha varit i din ålder nu.
- Har de levt så här i tjugo år? - Ja.
Och de har letat efter en barnflicka hela det senaste året.
Du blir säkert galen här.
Det vore nog bra att komma ut och se vårt världsberömda uteliv.
Jag vet att du inte ska lämna Brahms, men jag lovar att inte skvallra.
- Jag tog mig nyss ur en grej. - Det här är ingen grej.
Det försäkrar jag. Det här är...
...en yrkesmässig artighetsgest eftersom vi har samma arbetsgivare.
En plikt är vad det är. Jag kommer inte att njuta av det ett dugg.
Det lovar jag.
- Okej? - Okej.
Inser du att det är mer än vad jag tjänar på en månad? Och kontant?
Ja, i pund.
- Vad gör du? - Klär på mig.
- Malcolm ska ge mig en rundtur i byn. - Ska du på dejt?
Det är ingen dejt. Jag skulle inte kalla det en dejt.
- Snarare en yrkesmässig artighetsgest. - Hur är det inte en dejt?
- Vi jobbar åt samma personer. - Okej.
- Ska du ha din korallröda klänning? - Jag vet inte. Jag får se.
Låt mig gissa: Du dricker ett glas fint, rött vin.
- Kanske det. - Jag kan dina dejtrutiner.
Det är bra att du går ut. Förneka det inte bara för att han har en mataffär.
Greta?
Är du där?
- Förlåt. - Vad hände?
- Inget, det var Brahms. - Brahms?
Dockan.
Mina kläder...
Hallå?
Malcolm, om det är du så är det inte roligt.
Om det är nån där uppe...
Hallå?
Är det nån här?
Malcolm! Här uppe!
Malcolm!
Nej, Malcolm!
Nej!
Herregud! Här uppe!
Malcolm!
Greta?
Nej... Malcolm!
Gud...
Var du där uppe hela natten? Vilken sorts tjej går upp på folks vindar?
Det är nog ingen som varit där uppe på åratal. Vad fick dig att göra det?
Då var ett mysterium löst. Jag ska kolla resten av huset.
Greta, nu har jag kollat vartenda skrymsle i detta mycket vackra-
- mycket konstiga och stora hus. Alla fönster är igensatta och huset är tomt.
Det var nån här. Jag vet det. Mina kläder...
Vet du, jag brukade gå i sömnen när jag var liten...
Jag gick inte i sömnen.
Jag kan stanna ett tag och kolla att vi inte har med en artig tjuv att göra.
En som tar sig in, inte tar nåt och sen låser efter sig.
- Det är inget problem, jag är ändå här. - Är det säkert?
- Absolut. - Okej.
- Du har spelat förr. - En bortslösad ungdom.
- Säg till när du vill spela om pengar. - Nej tack.
Jaha... Berätta om Brahms.
- Jag har berättat allt jag vet. - Oj, vilket uselt pokerfejs.
- Vad vill du veta, då? - Hur var han?
Den riktige Brahms.
Du måste förstå att folk i byn snackar olika till vardags och på puben.
- Sanningen ligger mittemellan. - Okej, så vad säger folk till vardags?
Att han var en förtjusande gosse och att det var en tragedi.
- Och pubsnacket? - Att han inte var så förtjusande.
Att han var jäkligt märklig.
Vad är sant?
En kväll kom jag med en leverans.
Jag visste inte då att det var Brahms födelsedag.
Mrs Heelshire satt i salongen och öppnade paket med dockan.
Mr Heelshire... var här inne.
Spritt språngande...
Han var full och mumlade för sig själv att han inte stod ut längre.
Jag sa att jag kunde komma tillbaka, men han bad mig ta ett glas med honom.
Vi tog några glas och småpratade om vädret.
Till slut hade jag samlat mod för att ställa exakt den frågan.
"Hur var Brahms, den riktige Brahms?"
Han gav mig bara en helt förkrossad blick.
Jag ångrade att jag hade frågat. Och han sa ett enda ord...
"Udda", sa han.
"Udda."
Det var allt. Och det lär nog vara det enda svar vi nånsin kommer att få.
Min stöt.
- Klarar du dig ensam här? - Ja då.
Okej, du dejtar en vän till dårfamiljen som låtsas ha en docka som son.
- Lita på deras omdöme... - Så är det inte.
- Han hade inte behövt kolla hela huset. - Passa dig.
Tänk när du vaknar och ser honom i din klänning med läppstift i hela fejset.
Jag menar allvar. Det finns en hel del skummisar här i världen.
Det borde dessvärre du veta bättre än de flesta.
På tal om det. Cole kom förbi.
Morgan sa att han bara fortsatte banka på dörren.
Cole sa nåt om att skriva brev till dig och be om ursäkt för allt.
- Säg inte att han fick adressen... - Han är ju bara tio år!
- Förlåt, Greta. - Ingen fara.
- Allt det här är mitt fel. - Säg inte så. Vi är ju släkt.
Du gjorde inget fel. Det som hände då var hans fel.
Tänk på allt han tog ifrån dig.
Jag tänker inte läsa nåt som den jäveln skickar.
Allt händer av en anledning.
Hallå?
Herregud...
Nej...
Hallå?
- Hallå? - Greta?
Hallå?! Vem är det?
Snälla, kom ut.
Kom och lek, söta Greta.
- Greta? - Vem är det?!
- Varför följer du inte reglerna? - Herregud...
Låt mig vara!
Vad gör du?!
Jag lovar att vara snäll.
Det är din favorit.
Är det det här du vill?
Okej.
- Hallå? - Greta, det är Malcolm.
Hej. Det har hänt en så konstig grej.
När jag först kom hit sa mrs Heelshire att Brahms tog mina skor.
Att han var busig. Jag trodde att hon skojade.
Greta, mår du bra? Behöver du nya skor?
Nej, det handlar inte om skorna.
Greta, jag förstår inte. Men jag tänkte fråga om du ville...
- Jag måste lägga på. - Greta?
Till vår käre son
Må Gud förlåta oss alla. / Mamma och pappa.
Det är dags, min kära.
Upp och hoppa.
"Jag gick till dörren och såg lyktorna hastigt nalkas i morgonens mörker."
"'Skall hon fara ensam?' frågade portvaktarens hustru."
"Ja." "Och hur långt är det?"
"Femtio miles." "En sådan lång väg!"
"Är inte mrs Reed rädd att släppa iväg henne ensam på en så lång resa?"
"Jag erinrar mig endast lite av resan. Blott att dagen föreföll oerhört lång"-
- "och att det förekom mig som om vi reste över hundra miles."
Jag tror att det var allt.
10. Godnattpuss
Den här kan vi nog lära dig, Brahmsy.
Jag visste inte att du kunde spela. Förlåt, jag provade att knacka.
- Ingen fara. Vad gör du här? - Du svarade inte i telefon.
Så jag tänkte leverera lite tidigare.
- Jag kan komma tillbaka... - Nej då, det var bara oväntat.
Okej. Jag tog med posten på väg in.
- Är det säkert att allt är som det ska? - Ja då.
Du kan lägga den i den där.
Du och Brahms tycks komma överens.
Ja då.
Jag funderade på om vi kunde göra ett nytt försök med utekvällen.
Middag, några glas, lite dans. Jag är en legendarisk dansare i trakten.
Jag borde nog inte det.
Vadå, du är väl inte... Du oroar dig väl inte för Brahms?
Han bryr sig inte. - Eller hur, din lille rackare?
"Absolut inte, jag har hoppats att hon ska gå ut, så att jag får vara ifred."
"Jag ska nog kolla på tv, ta ett bad och ha lite trevligt med mig själv."
Det låter bra. High-five.
- Kanske en annan gång. - Visst, vi tar det en annan gång.
Jag ska nog gå nu.
Brahms.
Hör du mig?
Brahms?
Sträck dig efter maten.
Om det finns en ande i huset, ge mig ett tecken.
Bu!
Dumsnut...
Brahms...
- Förlåt att du fick köra tillbaka. - Allt väl?
Nån annan måste se det, så att jag vet säkert.
- Se vadå? - Han lever.
- Vem då? - Brahms lever.
Lever Brahms?
Jag vet, du tycker att jag är galen. Jag skulle tycka samma sak.
Jag måste bara städa för att visa att jag inte fuskar.
Jag tror inte att du fuskar. Jag tror att du har blivit helgalen.
Jag måste använda kritan...
...eftersom han ibland inte rör sig så mycket och det kan vara svårt att se.
Jag var väldigt vetenskaplig i början för att det inte skulle finnas tvivel.
Inga alls.
Okej, nu ska vi se...
Det här är skumt. Nåt kommer att ske.
Jag förstod inte förut. Det hände massa konstiga grejer.
Men småsaker som fotstegen, mitt halsband, mina skor...
Mina kläder som försvann...
Jag kom ihåg att du sa att han var blyg och inte vill bli sedd.
Om man lämnar rummet och lämnar honom ensam ger han en ett tecken.
Är det här nåt trolleritrick? Du tror väl inte att han lever?
Det är inget trick. Kom nu.
Okej, Brahms. Nu kommer vi!
Ingen fara, vi borde nog sätta oss ett slag. Du är nog lite trött.
Brahms, snälla du. Han måste få se.
Jag vet att det är svårt, men gör det för min skull.
Jag behöver det, annars måste jag åka härifrån.
- Då kan jag inte stanna längre. - Greta, kom nu.
Ge det bara en chans till.
Om han inte rör sig och inget händer, så är jag galen.
Bara en chans till, Brahmsy.
Okej...
Herregud...
- Vart tog han vägen? - Jag vet inte, det är olika varje gång.
Han är bara borta...
- Jisses... - Oj! Där har han aldrig varit förut.
Visst fan är det fantastiskt?
Och vi vet inte vad vi har att göra med. Ett spöke, en fångad ande?
En pojke.
- Brahms är en pojke. - Jo...
Tur för honom att du dök upp.
Jag tror inte ens att det berodde på tur.
Jag tror att jag hamnade här av en anledning.
- Okej... - Jag var ihop med en kille där hemma.
Cole, ingen trevlig kille.
Och...
...alla jag kände sa att jag borde lämna honom.
Sen fick jag veta att jag var gravid.
Och han svor att han skulle skärpa sig.
Och han bad om ursäkt.
Och jag trodde på honom.
Men en dag...
...fick han spel igen...
...och min syster tog mig till sjukhuset.
Men jag visste redan innan vi kom fram att jag hade förlorat barnet.
Så det jag försöker säga är...
...att jag vet hur det känns att förlora ett barn.
Precis som paret Heelshire.
Och det knyter an mig till dem, till Brahms...
...och till det här stället.
- Låter det över huvud taget vettigt? - Ja, det gör det.
Men oavsett anledning är jag glad att du hamnade här.
Det är jag också.
Och Gud välsigne Malcolm, Gud välsigne mig...
...och Gud välsigne Brahmsy.
Du var en sån snäll pojke i dag.
Sov gott.
- Snygg skjorta. - Mamma köpte den åt mig.
- Hon har god smak. - Jag ska meddela henne det.
Allt väl?
Vad i helvete är det som händer här?
Du kommer att få ont i öronen, lille tok.
Varför spelar du så högt?
Med tanke på allt som har hänt borde du nog sova i byn i natt.
Det som nyss hände...
Musiken... Det var...
Barn får utbrott. Det var bara ett utbrott.
Jag förstår vad det här betyder för dig.
- Men backa lite och få lite perspektiv. - Det behövs inte.
Jag vet precis vad som pågår här och jag ska ingenstans.
Paret Heelshire bad mig se efter honom och jag lovade att göra det.
Med tanke på omständigheterna lär de nog förstå.
De valde mig. De vill att jag stannar hos Brahms.
Herregud...
Jag borde ha berättat det tidigare, men jag ville inte skrämma bort dig.
En liten flicka från byn brukade komma hit en gång i veckan-
-för att leka med Brahms. Emily Cribbs.
På hans födelsedag kom hon hit men aldrig hem.
Till slut hittade de hennes kropp i skogen. Hennes skalle hade krossats.
Polisen ringde paret Heelshire för att få förhöra Brahms.
När de kom hit stod stället redan i lågor.
Paret Heelshire tog sig ut, men Brahms brändes ihjäl där uppe.
- Hittade de nånsin mördaren? - Nej.
Om du har rätt, om det här är nån sorts ande eller spöke...
Inte vet jag.
Men jag är inte säker på att det är den goda sorten.
- Du sa själv att det där är pubsnack. - Men tänk om det inte är det?
- Han skulle aldrig skada mig. - Du är inte trygg här i huset.
Jag tänker inte åka härifrån.
Okej...
Somna nu direkt, som en duktig pojke.
Inte skulle väl du göra mig illa, Brahms?
Emily Cribbs...
Vem är hungrig?
Jag är det.
Malcolm?
Vi går och tittar...
Malcolm? Jag trodde inte att du skulle komma förrän...
- Cole... - Vem är Malcolm?
Jag tänkte skriva ett brev, men du känner ju mig...
Jag är ingen vidare författare. Är det här den lille gynnaren?
- Vad heter han? - Brahms.
Du skojar väl? Det springer snart fram en riktig grabb.
Det finns ingen pojke. De betalade mig för att ta hand om en docka.
Du menar allvar. Det gör ju saker och ting jävligt mycket enklare.
Hela vägen hit funderade jag på hur jag skulle övertala dig att komma hem-
- och hur vi skulle handskas med grabben. Men den här skiten...
Jag har jobbat ute vid Fairview med Ed Bruners gäng.
Han har fått kontrakt på ett nytt hotell.
- Så det finns gott om jobb åt alla. - Oj.
Det låter jättebra, Cole. Precis som du ville.
Jag fattar varför du stack. Det gör jag verkligen.
Vårt plan går i morgon bitti. Jag tänker ta med dig hem.
Greta?
- Ursäkta, jag släppte in mig själv. - Ingen fara.
Det här är Malcolm. Han kommer med mat och grejer.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Vad säger du om de här dockgrejerna?
Jag försöker att inte lägga mig i andras grejer.
Han är smart.
Jag kom med leveransen. Vill du gå igenom listan?
Jag kommer strax.
- Vad fan gör han här? - Han dök bara upp.
Han måste härifrån. Låt honom inte bo här.
Jag låter honom inte göra nånting.
- Han vill att jag ska följa med hem. - Det kan han glömma.
- Tänk om han attackerar dig? - Det gör han inte.
Lita på mig. Jag har en plan.
Men det låter bra.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
Ha en trevlig kväll.
- Borde jag oroa mig? - För Malcolm? Nej.
- Varsågod. - Så jag får inte sova i din säng?
- Nej, men du kan få fler filtar. - Det är lugnt.
- Vad gör du med den? - Jag tänkte flytta honom.
Du vill väl knappast ha honom här hos dig.
- Han är en läskig liten typ. - Ja.
Greta...
Jag är ledsen för det som hände.
Jag måste bara få veta att du förlåter mig.
- Jag skulle vilja höra dig säga det. - Det kan jag inte.
Som du vill, men du måste fatta det här nu.
Du får inte lämna mig, Greta.
Jag släpper inte iväg dig, oavsett vart du tar vägen.
Fattar du det?
Se till att allt är packat och klart i morgon bitti.
Okej? Bra.
Var inte rädd, Brahms. Jag ska inte lämna dig.
Men jag behöver din hjälp.
Greta!
Kom hit!
Greta!
Cole, vad hände? - Kom hit! På en gång!
- Vad är det här? Var det du? - Det var inte jag.
Jävlas inte med mig! Vem skulle det annars vara?
- Det är ingen annan här! - Brahms.
Dockan?
Skrev dockan det här? Lägg av med den här skiten, Greta.
Okej, visst. Det var inte du. Det var dockan.
- Ge mig den. Ge mig dockan. - Nej.
Ge mig dockan. Greta...
- Ge hit honom! - Nej! Låt mig vara!
Jag orkar inte mer. Nu är det för sent! Ge mig dockan.
- Greta! - Nu! Jag skojar inte!
Ta dina grejer och stick härifrån!
Alla verkar ha bråttom att få iväg mig härifrån.
- Allt väl? - Ja.
Var det du som lämnade meddelandet? Eller var det också dockan?
- Vad har Brahms gjort? - Cole, du fattar inte vad som pågår...
- Dockan... - Jag fattar nog precis vad som pågår.
- Ge mig dockan. - Vad är det för märkvärdigt med den?
Cole, jag ber dig...
- Cole! - Som du vill.
Vad fan var det där?
- Vi borde nog sticka härifrån. - Vad är det frågan om?
- Vi borde verkligen sticka nu. - Tyst!
Det är nåt...
- Helvete... - Greta?
Greta?
Upp med dig...
Herregud, vad är det där?
- Det är Brahms. - Det är inte möjligt...
Sluta!
Nej!
Herregud...
Kom här.
Den är död.
Garderoben!
Hitåt!
Nyckeln! Var är nyckeln?
Jag ser inget! Herregud...
Malcolm, vi kan ta oss ut här!
Kom.
Stäng den!
- Kom! - Den går bara uppåt!
Det finns en öppning.
- Åt vilket håll? - Återvändsgränd.
- Malcolm! - Ja, här.
- Herregud... - Vad är det här?
- Han har allt man kan behöva. - Han har bott här, eller hur?
Jag ska hitta en väg ut.
Det är jag. Det är min klänning.
Det ser ut som mitt hår...
Greta, jag hittade en väg ner.
Han har iakttagit mig hela tiden...
Din att älska... Må Gud förlåta oss alla.
Flickan är din nu.
Kom nu, den här vägen.
"Vi kommer inte tillbaka. Flickan är nu din att älska och vårda."
De tänkte aldrig komma tillbaka. Han har bott inne i väggarna hela tiden!
- De visste att han skulle göra så här! - Gå in!
Ta den hela vägen ner.
Greta, ut härifrån!
Är han där ute?
- Det är låst! - Skynda dig! Öppna!
Den ger med sig!
Tryck! Han kommer...
- Jag sticker inte utan dig! - Ut härifrån!
Kom an... Kom an!
Malcolm!
Nej!
Greta...
Kom tillbaka.
Jag ska vara snäll, jag lovar.
- Nej! - Greta, kom tillbaka.
Kom tillbaka. Lämna mig inte...
Kom tillbaka!
Om du går, så dödar jag honom! Precis som alla de andra!
Nej...
Malcolm...
Jag kom tillbaka, Brahms.
Jag sa att jag inte skulle lämna dig och det gjorde jag inte, eller hur?
Jag sa ju det.
Brahms!
Det är läggdags nu.
Brahms, jag sa att det är läggdags!
Kom nu.
Du kan reglerna.
Lägg ner den där, Brahms.
Är du klar att gå till sängs?
Ner under täcket.
Var nu en duktig pojke och somna genast, Brahms.
Puss...
Ingen puss ikväll, Brahms. Det blir ditt straff.
Puss...
Malcolm...
Malcolm!
10. GODNATTPUSS